Edustus tulevaan kauteen uudella sarjaportaalla23.06.2020 Menneeseen kauteen Nakkilan savisaappaat pääsivät starttaamaan kovin pienin muutoksin. Rivistä poistuivat vain Saarinen takalinjoilta kakkosdivariin ja Turto välivuodelle. Tulijoiden joukossa oli maireita nimiä. Laksi pelasi puolen kautta tuloksekkaasti. Sen jälkeen kakkosdivarin seireenilaulu oli liikaa ja Jari jatkoi tuloksekasta menoa myös Säkylässä. Seurahistorian kovin kaappaus Österman pukukopin tutkaparinsa Palomäen kanssa nousivat heti vastuunkantajiksi, kuten olettaa saattoi. Iloinen yllätys oli, kun alunperin B-junnuihin saapunut pikkukisuli Harjunen näytti osaamisen riittävän kirkkaasti myös miesten peleissä. Kauden puolivälissä joukkueeseen saapui vielä Nummi, joten kokoonpanossa maalaiset jäivät reilusti plussan puolelle. Jos ei nyt sentään katkeria kyyneliä vuodatettu, niin hammasta jouduttiin ainakin puremaan. Taas kerran, neljättä kertaa putkeen, kurotus ei riittänyt tavoitteeseen. Homma tuntui olevan jo purkissa, kun liitolta tuli alustavat listat sarjatasoista. Toukokuun lopulla alkoi kuulumaan kuitenkin kummia ja edellä mainittu taho kysyi maalaisten halukkuutta nousuun. Hölmöähän se olisi kieltäytyä. Laput vetämään ja viikon verran tärinää. (No on meillä muutakin elämää, ei me ihan joka hetki täristy.) Lopulta myöntävä päätös tuli, samana päivänä kun oli ensimmäisten harjoitusten aika. Oli ihan kivat harkat. Valmentajakaksikko Nuotio & Männistöstä isomman oikeudella kommentointivastuun otti Nuotio. Ei siitä nyt ihan hirveää tappelua tullut, kun kommentteja pyydettiin: “Nousu oli hieno asia ja muutaman vuoden taaperrus nelosessa saatiin päätökseen. Olisi toki ollut hienoa päästä pelaamaan nousukarsinnat ja ottaa paikka pelaamalla, mutta kabinettinousuun oli nyt tyytyminen. Karsintapelit olisivat antaneet varmasti hieman näkemystä tasostamme tulevalle kaudelle, nyt täytyy mennä hieman enemmän sokkona syksyn peleihin.” Lähtökohta on sarjanoususta huolimatta se, että omille junnuille näyttöpaikkoja tulee antaa myös tulevaisuudessa. Pitkäjänteisyydestäkin jotkut puhuvat. Toiset taas pienen paikkakunnan pakosta. Onhan siinä pieni maalaisromanttinen vivahde katsoa oman kylän ukkoja askissa, vaikka pistettäkään siitä ei saa. Toki selvää on, että oman kylän pojista ei - ainakaan vielä - saa uskottavaa joukkuetta kasaan. Niinpä verkkoja on heitelty vesille ja kalastellaan kokoonpanoon laajuutta ja kärkiosaamista. Valmentaja Nuotio avaa joukkueen kokoamisen haasteita hieman enemmän: “Joukkueen kokoamisessa koko salibandyn sarjauudistukset aiheuttivat sen, että Satakunnan pelaajamarkkinat menivät hieman uusiksi. Nousuja tuli monille ja sitä myötä ottajia potentiaalisille pelimiehille on useita. Joukkueen runko pysyy hyvin kasassa ja muutamia täsmähankintoja on työnalla.” Nakkila on maalla, pelaajat juntteja ja haisevat pahalle. Noilla valttikorteilla ei aina saa sitä mitä haluaa. Mutta on sentään jotain saatu mitä haluttiin, kun oma kasvatti Patrik Suonpää tulee maalipuiden väliin kaksoisedustuksella Karhujen junnuista. Muuten maalivahtiosasto on vielä hienoinen arvoitus. Viime kaudella oli niin hyvät maalivahdit, että he luonnollisesti herättivät kiinnostusta myös isommissa valoissa. Kenttäpelaajat nyt ovat niin onnettomia olleet aina, että heille ei kysyntää Nakkilan rajojen ulkopuolella juuri olekaan. Varmaan tästä syystä kaikki viime kauden heinämiehet ovat jatkostaan ilmoittaneet myös tulevalle kaudelle. Naapurikaupungin orastava salibandykulttuurin kehitys valitettavasti katkesi ja tämän seurauksena Harjavallan Vapaaurheilijoista on mielenkiintoisia pelureita antamassa näyttöjä valmennukselle. Hyvältä on näyttänyt. Pelitaidot ja kaikki muukin. Ennen heinäkuun loppua päätöksiä tehdään ja ilmoitetaan perinteisin menoin sopimuksista. Niin harjavaltalaisten kuin muidenkin. Eiköhän niitä ole tulossa. Se on ainakin selvää, että ensi kaudella jokaiseen otteluun miehiä saadaan riittävästi riviin. Ja jos ei miehiä riitä, niin Keisarinnat lienevät valmiina. Selvää on, että yhdellä liiton päätöksellä ei nelosdivarin kyntäjistä tule kolmosdivarin tähtiä. Ei ainakaan sormia napsauttamalla. Nuoret kehittyvät kovaa vauhtia ja vanhat taantuvat hieman hitaammin. Nelosdivarikulttuuri alle kymmenen kenttäpelaajan kokoonpanoineen ei varmaankaan ole tulevalla kaudella enää kolmosen arkipäivää. Vastaan tulee ihan yhtä tosissaan peliin suhtautuvia vastustajia kuin savisaappaat. Enää tuskin naureskellaan sille, jos joukkue lähtee alkulämmöille. Vaikka vastukset, ottelut ja vaade koveneekin, niin suurin haaste maalaisille on suurin kaupunkeihin matkustaminen. Monen, monen vuoden jälkeen traktorikaravaani tulee suuntaamaan kohti Turkua. Toivottavasti ei jouduta pysähtymään liikennevaloissa. Suuren kaupungin kasvatti Nuotio näkee tässä kuitenkin uhkien sijaan pelkkiä mahdollisuuksia: “Kausi kolmosessa ei varmasti tule olemaan helppo ja pisteistä saadaan taistella tosissaan ihan joka pelissä. Peliaikakin muuttuu tehokkaaksi ja se tuo lisää vaateita fysiikalle jonkin verran. Lohko näyttää ennakolta sopivan haastavalta, muttei mahdottomalta. Yhdeksästä joukkueesta kolme on sarjanousijoita ja loput sijoittuvat viime kauden kolmosessa sijoille 4-9 eli ihan viime kauden kolmosen kärkinippuja ei mukana ole. Mukavaa on myös se, että saamme hieman uusia jengejä vastaamme, kun mukana on neljä joukkuetta Turun alueelta. Se hieman harmittaa, että lohkossa on vain yhdeksän joukkuetta ja pelejä siis tulee ainoastaan 16, mukava olisi pelata aina mahdollisimman paljon pelejä.” Kuten jo mainittua, valmistautuminen tulevaan kauteen aloitettiin heti kesäkuun alussa. Tai no, nuorisopainotteisesti muutamalla konkarilla höystettynä. Iso osa kokeneemmista karpaaseista on valinnut kevyemmän kesäharjoittelun ja tulee sitten täydessä latingissa elokuun alussa mukaan rinkiin. Tai viimeistään joulukuussa. Aikuisten kiireitä ja velvollisuuksia, ymmärrettävää. Nuorempi kaarti on ottanut haastetta vastaan ja harjoituksissa on yli kaksikymmentä pelaajaa ollut hikoilemassa. Kuten aina tässä kohtaa kautta, peli on iloista, tappiot eivät paina mieltä ja maailma on avoinna. Hyvältä tekeminen on kuitenkin näyttänyt ja se toivottavasti kantaa myös tulevaan kauteen. Yyterin salibandyvalmentajakerhon puheenjohtaja Nuotio muistuttaa kuitenkin siitä, että kausi on vasta aluillaan: “Edellinen kausi päättyi poikkeusoloihin ja osittain uusikin alkaa hieman erikoisella tavalla. Nakkilassa on perinteisesti kauden päätöksen jälkeen pidetty tatsia yllä laadukkailla höynillä huhtikuun lopulle ja joskus jopa toukokuun puoleenväliin. Nyt kun sellaiseen ei ollut mahdollisuutta, alkaa kauteen valmistautuminen jo ennen pientä kesätaukoa lajitreeneillä. Elokuussa alkaa sitten täysi rähinä ja rytinä, jotta Klubi olisi valmis taistelemaan jokaisesta pisteestä, kun pilli soi syyskuun lopussa pitkästä aikaa kolmosen merkeissä.”
Kesä rientää eteenpäin ja lomakausi on aluillaan. Jos kuitenkin sosiaalisen median maailmassa liikut tai www:ssä, niin poikkeahan kotisivuille tai seuran some-kanaville. Muutama sopimus on vielä tulossa. Ja kai me jotain muutakin mukavaa tai vähemmän mukavaa lässytämme seuraajiemme iloksi. Me ainakin ollaan iloisia, sillä kolmonen kutsuu tulevalla kaudella! |
Nakkilan Tennisklubi 1984 - NTK Nakkila 2009